—Tror han att jag bränner 100 000? —Han struntar i dina pengar.
Ja, men han ska veta att det är allt jag har.
Det är småpengar för honom. Inser han konsekvenserna för Karen och mig?
—Jag vet att du satsar allt. —Vet han om det?
—Michael? —Roger, det låter bra.
Skicka mig ett fax så pratar vi om det imorgon.
—Jag försökte vara tyst. —Jag hörde ett ljud nedifrån.
Jag pratade med Roger. Det var nog vinden. Eller pälsbollen.
—Varför hatar han mig? —Han vill ha mer uppmärksamhet.
Jag kanske borde ge honom godbitar hela tiden, som du.
—Är du svartsjuk på Tiny? —Självklart.
Han sover med dig oftare än vad jag gör.
Var det...? Jag går ner.
—Ska vi ringa polisen? —Det är okej, jag kollar det.
Om det är allvarligt kommer jag och hämtar drivern.
—Michael, är det som det ska? —Det är nån här. Ring polisen.
Stanna, din jävel! Backa! Backa. Backa!
—Okej. —Släpp den! Släpp den.
Ta vad du vill ha, okej? Ta min klocka.
Gör inte illa henne. Du får vad du vill.
Karen!
Det är polisen.
—Kom in. —Jag heter Cole. Det här är Davis.
—Vad har hänt med foten? —Jag välte en ölflaska.
—Jag klev på skärvorna. —Vad är det som har hänt, mr Carr?
Min fru och jag var i arbetsrummet på övervåningen. Sen hörde vi ett ljud.
—Det är min fru, Karen. —Tack för att ni kom så snabbt.
—Vad hände när ni hörde ljudet? —Michael gick ner...
Jag hörde ett ljud till, så jag gick ner...
Det är okej, mrs Carr. Ta god tid på dig.
En man hoppade ut ur garderoben. Han och Michael slogs.
Det var inget slagsmål. Jag fick tag i hans ben när han sprang iväg.
Han fick tag i Karen i köket innan han stack ut genom bakdörren.
—Svinet hotade henne med kniv. —Mår du bra?
—Behöver du en läkare? —Nej, men tack.
—Tiny. —Tiny?
Kom hit, Tiny. Du är ingen bra vaktkatt, va?
—Han är värdelös. —Han gillar visst poliser.
Vi letar efter fingeravtryck imorgon. Försök att inte röra för mycket.
Det har varit en del inbrott i området. Det måste vara samma kille.
—På gatan? —I området. Vi ska nog ta honom.
—Det ser jag fram emot. —Vill nån ha en kopp kaffe?
—Det tackar jag aldrig nej till. —Akta glaset.
—Ursäkta mig. —Tack.
Om det är samma kille, finns det nån risk att han kommer tillbaka?
—Det ska ju vara ett säkert område. —Det är ganska säkert.
Mr Carr skrämde honom säkert, så han kommer inte tillbaka.
—Jag köper en pistol i alla fall. —Vad?
—Jag vill inte ha vapen här. —Köp ingen pistol.
—Du har ju en. —Jag är utbildad att använda den.
—Jag har skjutit förr. —På måltavlor. Inte människor.
Installera ett larm, eller köp en hund. Men glöm vapen.
Det är alltid fel personer som skadas.
—Trevliga människor. —Jag vet nog vad du tänker.
Vad tänker jag, Roy?
—Jag kan inte sova. —Inte jag heller.
När han tog tag i mig...
Älskling, det är ingen fara.
—Jag kan nog inte stanna här. —Vi packar och tar in på hotell.
Nej, jag tror inte att jag kan bo här längre.
—Vi borde sälja huset. —Du älskar ju det här huset.
Ja, men vi behöver inte det här. Särskilt inte nu.
—Vi har knappt råd som det är. —Lugna dig.
Vet du vad vi gör? Vi följer polisens råd.
Imorgon ringer jag runt och hittar världens bästa larmsystem.
Och om det inte hjälper köper vi en ilsken vakthund.
En otäck pitbullterrier med huggtänder och nithalsband.
Vi klarar det.
Kom hit.
—Jagade du honom med en putter? —Dirty Harry möter Arnold Palmer.
Jag hade i alla fall fått en hjärtattack. Mår ni bra?
—Ja. Karen är skakad. —Nu kommer han.
Måste vi kyssa honom?
Mina herrar.
Jag läste förslaget. Demografin ser bra ut.
Jag bryr mig inte om demografin. Det hör hemma i advokatbranschen.
—Vilket fantastiskt ställe. —Det har verkligen potential.
Jag följer min intuition. När jag använde demografi gick det åt skogen.
Var det i Denver? Du var inte ensam. Jag sköt också in pengar där.
—Byggnaderna står fortfarande tomma. —Det händer inte här.
Hela området har blomstrat.
Alla nybyggen i området under de senaste tio åren är fyllda med folk.
Vi gör som vi brukar: Håller en fest för investerarna—
—så att du ser möjligheterna. Det är min.
— Hallå? —Hej, det är jag.
—Stör jag? —Vi är mitt uppe i en grej.
—Vad är det? —Larmet och polisen har inte kommit.
—Har du ringt dem? —Jag blir bara kopplad.
Okej, älskling. Gör så här.
Ring polisen och fråga efter konstapeln från igår.
—Jag försöker. —Jag kommer så fort jag kan.
—Går det bra? —Ja. Jag älskar dig. Hej då.
—Michael, jag blir korsförhörd här. —Det är en del kriminalitet här.
Hur håller man otäcka typer ute?
Jag jobbar med säkerhetsfrågorna just nu.
Michael, minns du Davis?
Jag kände inte igen dig utan uniform. Har du satt upp allt det här?
—Det är inget särskilt. —Jo då, vi uppskattar det.
Det var så lite. Mrs Carr ringde och sa fina saker om mig och Roy.
Vanligtvis klagar folk bara, så det var trevligt.
—Vill du ha en öl? —Ja, gärna.
Vi sätter kontaktlarm på dörrar och fönster, så ingen kommer in.
Här sätter vi en infraröd sensor.
Den sätter igång larmet om nån krossar glaset.
Vad gör han i badrummet?
Det är en extra säkerhetsåtgärd. Det är ett säkrat rum.
Dörrarna i gamla hus är lyckligtvis hårda som betong.
Vi sätter en bult i varje dörr.
Om nån bryter sig in kan ni låsa in er och vänta på kavalleriet. Oss.
Ni ska välja ett kodord, och det ska innehålla minst sju bokstäver.
— Pyramid . —Pyramid?
Det här är hos Michael Carr. Kodordet blir pyramid . Precis.
Okej, tack. Då är det klart.
—440 kubik. 500 hästkrafter. —Har du gjort det själv?
Varje mutter. Och larmet. Det är avstressande.
—Den är verkligen fin. —Tack.
Du är bra på säkerhet, du. Jobbar du som konsult också?
—Konsult? —Ja, för privatpersoner och företag.
Jag håller på att öppna en nattklubb. Jag skulle gärna anlita dig.
—Det har jag inte tänkt på. —Du stannar väl och äter?
—Ja. —Jag vet inte...
Då går jag nog över gränsen. Poliser ska hålla sig på sin sida.
Kom nu.
Det här har verkligen varit trevligt.
Vi brukar bara sitta och berätta arbetsanekdoter för varann.
—Bara poliser står ut med det. —Har du aldrig varit gift?
—Nej. —Nu hittar hon en väninna åt dig.
—Jag tar henne, Jack! —Förlåt, det är nog grilldoften.
—Vi ses på framsidan. —Förlåt. Jag är fortfarande skakig.
Det är förståeligt.
Jag fattar inte att du aldrig har haft ett seriöst förhållande.
Det är svårt att vara gift med en polis.
Så jag snackar. När jag var liten pratade jag nästan aldrig.
I skolan var jag faktiskt känd för att aldrig prata.
Vi lärare älskar de tysta små pojkarna längst bak i klassrummet.
Tro inte på henne, Pete. Hon älskar alla barn.
Det är det som saknas. Jag är förvånad att ni inte har några barn.
Förlåt att jag tog upp barn. Det har inte jag med att göra.
Jag vill bara tacka dig. Du har verkligen gjort mycket för Karen.
—Hon klarar sig nog. —Det går fort tack vare dig.
Hur är det med dig, då? Hur klarar du dig?
Jag vet inte. Man känner sig hjälplös när ens fru är i den situationen.
Du gjorde vad du kunde, Michael. Du visade att du har stake.
Det var en sekund när jag stod med den där dumma golfklubban i handen...
...när jag kunde ha...
Men det gjorde jag inte.
Tänk på vad som kunde ha hänt med henne.
Jag skulle gärna ha en chans mot honom igen.
—Verkligen? —Ja.
—Jag vill banka skiten ur honom. —Självklart.
—Skulle inte du vilja det? —Jag vet vad jag skulle ha gjort.
Men en trevlig, civiliserad man som du?
Efter det han gjorde gäller inte reglerna längre.
—Jag vill slita ut hjärtat på honom. —Michael! Du är lite skrämmande.
—Du borde följa med en dag. —Vad då?
—Följa med oss i patrullbilen. —Får man det?
—Författare och journalister gör det. —Det låter...
—Ja, det klarar jag. —Bra. Så kan du se oss ge järnet.
—När ska vi göra det? —Imorgon.
—Kom igen, det blir kul. —Ja, varför inte?
Fint, då ses vi.
Skriv under, så att ingen åtalar oss om du dör eller blir sårad.
Inget händer. Han åker med mig.
Okej, Mike. En langare, en försvarsadvokat—
—och min exfru kastas ut från Empire State Building.
—Vem träffar gatan först? —Det vet jag inte. Vem?
Vem bryr sig?
Jösses, titta på den där.
Tror du att hon är en äkta blondin, Roy?
Körde jag för snabbt, konstapeln?
—Får jag se körkortet? —Ja.
Vissa kvinnor älskar poliser. De ser oss nästan som filmstjärnor.
Vi skulle kunna visitera vem som helst och hitta knark och vapen.
—Här säljer de all möjlig skit. —Eller hur, Leon?
Jag har inte gjort nåt.
—Nej, du är ju helt oskyldig. —Jajamän.
Maria, como estas? Är allt som det ska?
Inga problem?
Om ni får problem hojtar du till, eller hur?
Här hittar du inte kunder till din nattklubb, Michael.
Smaka på den. Det är det bästa stället i L.A.
Jag har faktiskt redan ätit. Jag är rätt mätt.
—Har du roligt? —Ja, det är en ögonöppnare.
Jag fick en idé när du besökte oss igår, Pete.
Jag vet inte hur det funkar här i L.A.
Men i Phoenix och Kansas City anlitade jag poliser som dörrvakter.
—Mike erbjuder oss extrajobb. —Jag vill gärna...
Hejsan. Hejsan.
Hur är det? Är du kommissarie, eller nåt?
Biträdande kommissarie.
Rosa, stick nu.
—Biträdande kommissarien är gift. —Jaså?
—Då går jag, då. Hej då, Pete. —Vi ses, Rosa.
Förstår du vad jag menar? Tjejerna får inte nog av oss.
Stanna här, Michael.
Håll er undan.
—Polisen. Är allt som det ska? —Nej!
—Skitstöveln sitter där. —Dra åt helvete!
Så där. Mår du bra?
Kom. Stanna här med mig.
Roy, jag går ut med honom.
Skicka in svinet i fängelse igen!
Mamma! Mamma!
Ser du, de har honom.
Roy, gå in du. Michael och jag lämnar bilen.
Det funkar.
—Vi ses, mina herrar. —Ta hand om dig.
—Vilket liv. —Är det alltid så här?
Varenda dag.
Sätt dig här framme.
Och din fru ville veta varför jag inte är gift.
Jag tycker att ni hanterade det bra.
—Vart ska vi? —Jag har ett sista ärende.
Kom igen, rör på påkarna! — Michael?
Stanna där! — Michael, det här är Ernie Pike.
Kom ut och identifiera honom. Kom igen, din jävel!
Det är han. Du tog honom. Det är han!
Hörde du det? Du har åkt fast.
Du har åkt fast, din skit. — Vi tog en av hans knarkarpolare.
Han angav Pike här.
Bröt du dig in i min väns hus?
Skrämde du honom och hans söta fru? Vad?
Okej. Jag ber om ursäkt.
Håll käften, för fan!
Han vill inte höra dina ursäkter.
Han vill ge dig spö. Och vet du vad, ditt svin?
Det får han.
Är du klar?
—Vad? —Vad väntar du på?
—Allvarligt? —Du ville ju slita ut hans hjärta.
Jo...
Men det var ju bara snack.
Säg det. Säg hur du ville sätta på den där förortsfrun.
Var det inte det du ville? Säg det. Säg det!
—Berätta det. —Okej, okej.
Kom hit. Gör inte motstånd, för fan!
Gör inte det!
Gå, nu. Gå, sa jag!
Han har sagt okej. Du behöver inte ens röra honom.
—Jag ville inte göra nån illa. —Håll käften.
Kom igen, Michael. Det är okej. Han gjorde motstånd, han blev slagen.
—Tänk inte på det. —Pete, du har ju honom nu.
Vi tar bara med honom.
Han hotade Karen med en kniv. Ska han få komma undan med det?
Slå den jäveln, nu! Slå honom, slå honom!
Nej, jag vill inte.
Din jävel!
Pete! Pete, sluta!
Älskling?
—Michael? —Ja. Det är bara jag.
Hur gick det?
—Vilken skum kväll. —Vad hände?
Det var bara konstigt.
Jag var med på några utryckningar och såg dem jobba.
Sen släppte vi av Roy, och Pete hade en överraskning åt mig.
—Vår inbrottstjuv. —Fångade han honom?
—Inte bara det. —Är han i fängelse?
På sjukhuset, snarare. Han spöade verkligen upp honom.
Han ville först att jag skulle göra det. Pete ville skryta inför mig.
Det var upplagt så att han skulle bli dagens hjälte och fånga tjuven.
Jag är bara glad att det är överstökat.
—Är du säker på att du mår bra? —Ja.
Vad är det?
Jag...
Jag tror att vår polisvän har lite för hett temperament, bara.
—Överreagerar du inte lite? —Det tror jag inte.
—Men jag är i alla fall lättad. —Det är bra att du mår bättre.
—Men han får inte komma hit mer. —Jag förstår att du är upprörd.
Borde vi inte hellre fria än fälla? Du antyder ju att Pete är skurken.
Gör jag?
Jag var där. Jag såg det. Vi håller oss borta från honom, okej?
Betyder inte min åsikt nånting?
—Lägg av. —Lägg av själv!
Jag delar inte din medkänsla med mannen som hotade mig med en kniv.
—Jag ville inte skrämma dig. —Det är okej.
—Kan vi prata en stund? —Jag ska sätta på mig badrocken.
Ni borde sätta ett lås på porten.
Du är väl inte här för att prata om porten.
Nej.
—Hörde du att jag tog inbrottstjuven? —Vad hände?
Det som hände var att han slog ner mig—
—och när jag fick tag på honom gjorde han motstånd.
Det blev våldsamt. Michael tog det inte så bra.
Det var inte så han beskrev det.
Det är inte som på tv.
—Verkligheten är hård för vissa. —Våldet, menar du.
Hör här...
När jag var ny som polis åkte jag på en rutinutryckning.
En ung kille som hade tagit droger slog sin flickvän.
Hon var inte mer än 15—16 år. Söt flicka, blond och blåögd.
Jag var inte uppmärksam på henne.
Jag höll på att gripa killen—
—när hon tog fram en pistol och sköt mig i bröstet, här.
Sen dess använder jag alla medel för att hålla fast folk.
Alla medel. Så var det igår.
Jag vill inte bli skjuten igen. Och du vill inte bli änka, eller hur?
Jag är ledsen att Michael blev upprörd, men jag gjorde mitt jobb.
Pete, vänta lite.
Jag är glad att du tog fast honom.
Han glömmer inte misstaget han gjorde när han bröt sig in här.
Ha en trevlig simtur.
De färgskiftande lamporna ska lysa upp dansgolvet—
—och lite av det här området. Vi kan skapa vilken miljö som helst.
Nu är det en stadsmiljö, men det kan vara en öken eller berg...
Varför visste jag inte att Michael har så många snygga vänner?
Vi känner inte de här. De är investerare eller advokatens vänner.
Det var ju synd.
Men den där vill jag gärna träffa.
—Det är han jag berättade om. —Polisen? Jaså!
Candace tycker att musiken är för hög. Min fru, Candace.
—Jag gillar det. —Roger, jag har en fråga.
En man från skatteverket och en skilsmässoadvokat—
—hoppar från World Trade Center samtidigt. Vem landar först?
Vem bryr sig? Hur är det, Mike?
—Pete? —Vilket grymt ställe. Häftigt.
—Pete Davis, Los Angeles—polisen. —Jerry Lurie.
—Candace. —Roger Graham.
—Vi har tittat på säkerheten här. —Är du på jobb i närheten, Pete?
Nej, jag bildade mig bara en överblick över omgivningen.
Normalt har man ju ingången under markisen, men det är för öppet.
Ingången borde vara i gränden. Då får man en kö och bättre överblick.
Och om man måste ta till åtgärder är det färre som ser det.
Det är värt att tänka på.
Ta en drink, Pete. Jag kommer om en stund.
Bra idé. Ni ska väl prata affärer.
Jag berättar mer senare. Trevligt att träffas.
Det verkar logiskt. Ni pratar inte bara skit, alltså.
—Vi tar säkerheten på allvar. —Vi har koll på det.
—Hej. —Penny, det här är Pete.
—Trevligt att träffas. —Detsamma.
Vi undervisar på samma skola.
Ungarna kommer att bli imponerade över att jag pratar med en polis.
—De älskar poliser. —Det går nog över.
Du kanske vill komma och prata lite med dem?
Ja, visst. Pressavdelningen älskar när vi gör sånt.
Jag vill inte pressa dig, men ska vi dansa?
Älskling, kan du rädda Roger? — Kom, Pete. Vi tar den där drinken.
—Skål för din nattklubb, Mike. —Pete, jag vill reda ut en sak.
—Jag vill att du går härifrån. —Vad är det med dig?
—Varför bjöd du in mig, då? —Jag berättade bara om festen.
Du verkar så spänd. Lugna dig.
—Har du inte fått nån sömn, eller? —Hur vet du det?
Jag såg att ni hade tänt till efter tre hos er.
Du behöver inte skydda oss längre. Du fångade honom ju.
Tror du att ni är säkra då? Du såg ju själv hur mycket skit som finns.
Vilken slags vän vore jag om jag inte skyddade er?
Lyssna noga på mig. Lämna oss ifred.
Jag tror att jag vet var det här kommer ifrån.
Släpp det, nu. Ingen förväntar sig att du ska vara som jag.
Det är mitt jobb att ta killar som Pike.
—Du har inget att skämmas över. —Tror du att det handlar om det?
Ni hade det säkert trevligt när du kom hem. Det brukar ge extra krydda.
—En vän hade varit tacksam. —Jag är inte din vän eller kompis.
Du är en sjuk man. Kom inte i närheten av mig eller min fru mer.
—Michael, gästerna... —Jag kommer strax.
—Michael ville lätta sitt hjärta. —Älskling, lägg av.
—Kastar du ut mig, Michael? —Om det blir nödvändigt.
Säg till Roger att jag kommer strax.
Vad tänker du göra? Ringa snuten?
—Stick härifrån! —Sänk rösten.
—Dra åt helvete! —Sänk rösten.
Din guldgås tittar.
Vi får hoppas att den inte flyger iväg.
Ska jag hämta din bil?
Har du en biljett?
—Var du inte lite hård mot Pete? —Jag vill att han förstår mig.
—Det lyckades du med. —Kom. Vi ska skåla nu.
Skål för god hälsa, lycka och tid att njuta av båda delarna.
Vi åker hem snart.
Mår du bra?
Vilken häftig bil!
Jag är glad att du ringde.
Jag har tänkt mycket på dig.
—Rör inte. —Förlåt.
Är det fortfarande ömt?
Har du blivit skjuten?
Det var en fiskeolycka.
Visst. Fiske med skjutvapen.
Mår du bra?
Vi kan ta in på ett motell. Få en mjuk säng.
—Om du har problem. —Ett problem.
Jag har bara problem—
—är sjaskiga, sunkiga luder som du. Det är mitt problem.
—Vad är det med dig? —Ut.
—Inte här. —Stick.
Är du galen? Jag har ingen aning om var jag är.
Det är väl det som är ditt problem, eller hur? Eller hur?
Att vara polis handlar egentligen om att hjälpa folk.
Man ska vara en god vän.
Det handlar inte om att skjuta på skurkar, som det man ser på tv.
Det var inte därför jag ville bli polis. Jag ville skydda folk.
Så att de kan vara glada och trygga. Förstår ni det, allihop?
Är det nån som har frågor?
—Har du skottsäker väst? —Jag behöver också skyddas.
—Nån annan? —Är ni alltid två i polisbilen?
Jag har en partner som heter Roy Cole.
Vi har arbetet ihop i sju, åtta år. Vi är väldigt goda vänner.
—Du, där. —Hur fungerar handklovar?
Kom hit. Vad heter du?
—Matthew. —Okej, Matthew.
—Fram med händerna. —Kan han använda dem på mig, tror du?
Du är gripen, Matthew.
Jag ville tacka för det här. Det var riktigt roligt.
—Det var Penny som ordnade det. —Henne har jag pratat med.
Jag vill be om ursäkt för det som hände sist.
Det överraskade mig. Han bjöd in mig, sen kastade han ut mig.
Det är inte du, det är han. Han har inte varit sig själv på sistone.
Vill du ta en kopp kaffe? Jag har lite tid över.
—Det är ingen bra idé. —Du är i trygga händer.
—En liten stund, bara? —Ja.
—Är det bara poliser här? —I stort sett.
För nåt år sen var det en idiot som kom hit och försökte råna stället.
Han ville inte stå med snorren i handen.
När han flög genom rutan frågade jag: Hur är det med snorren nu?
Ursäkta. Vi går nån annanstans.
—Nej, det är bra. —Tycker du?
Det är bra att ni har nånstans att vara. Det skulle jag gärna ha.
Det här är den värsta tiden på dagen.
Varför då?
Det börjar bli mörkt och Michael har inte kommit hem än.
Hur träffades ni?
—Jag var servitris på hans nattklubb. —Servitris?
Det var mitt första jobb.
Min familj var ganska välbärgad, men min pappa spelade en del.
Det kom folk och tog våra bilar mitt i natten, och sånt.
—Det var en skrämmande tid. —Och Michael räddade dig från det?
—Allt var så lätt för Michael. —Var det därför du gifte dig?
Jag gifte mig med honom för att jag blev förälskad i honom.
Det här är...
Jag känner dig knappt. Men vi pratar redan om allt det här.
Var du en av sakerna som gick så lätt för Michael?
För det finns ingen som förtjänar så mycket lycka.
Jag menar det. Ingen man bör ta en kvinna som dig för givet.
Du borde aldrig få känna dig otrygg.
Du ska veta att om du behöver nåt—
—om du mår dåligt eller behöver nån att prata med—
—så finns jag här för dig. Som en vän.
Som en riktig vän.
Nu måste vi få ut dig härifrån.
—Hur var din eftermiddag? —Bra. Helt okej.
Kommer du och mrs Carr överens?
Det verkar väl så.
När jag var barn hade jag inte en enda lärarinna som såg ut som Karen.
Det var bara blåhåriga damer med namn som mrs Mjukbak eller mrs Silverhäxa.
Silverhäxa var mitt flicknamn.
Där fick hon mig.
Frank Taft var så imponerad att han vill finansiera halva kalaset själv.
—Frank Taft från Romeo Records? —Vi representerar honom.
—Det går bra för dem. —Mycket.
—Jag lyssnar inte på skiten själv... —Ursäkta, har ni ett annat kort?
—Det är spärrat. —Omöjligt.
Datorfel, det händer ofta.
—Det här är otroligt. —Du kan bjuda nästa gång.
—Jäkla datorer. —Tänk inte på det.
Då ses vi på tisdag, eller hur? Ta hand om dig, Roger.
—Michael, vad är det? —Det är visst inte din kväll.
Det står i vår dator att du har obetalda parkeringsböter.
Den har fel. Jag betalar inte 600 dollar för böter jag inte har fått.
Jag har jobbat här i fem år. Datorn har aldrig fel.
Vill du ha med din bil hem eller inte?
Nej, inte det kortet.
Är du säker på det här? Minns du när vi åkte till familjen Minser?
—Den där festen på Canyon Avenue. —Det var en böteslapp.
Men inte på 600 dollar.
Beklagar, men kortet är övertrasserat.
—Det var ett datorfel. —Ja, visst.
—600 dollar. —Glöm det nu, Michael.
Det gick väl bra ikväll, eller hur? Det tyckte jag.
Vet du vad? Det gick fantastiskt.
Du charmade brallorna av honom.
Tack.
Stanna här och lås dörren. Nu!
Karen, det är okej.
Hallå? Ja.
Det här är Michael Carr. Kodordet är pyramid.
Katten satte igång larmet. Hej då.
Jag trodde aldrig att jag skulle bli så glad över att se honom.
Jag tyckte att det var det rätta att göra.
Tack för att du fattade beslutet utan att fråga om min åsikt.
Du vet vad jag tycker om vapen.
Vet du hur jag känner när du blir attackerad och jag inte kan göra nåt?
Jag vill inte hamna där igen, Karen.
Jag struntar i vad polisen säger. Jag behåller den.
Förlåt. Jag borde ha sagt det till dig.
—Mår du bra? —Ja.
Du, då?
Herregud! Stanna här!
—Vad fan tror du att du gör? —Ert larm gick ju igång.
Du satte ju igång det, eller hur?
Och mina kreditkort och hjullåsen låg du också bakom, eller hur?
—Är allt som det ska? —Falskt alarm.
—Falskt alarm, skitsnack! —Jag är lika generad som du.
Stick ut ur mitt hem!
Jag ber om ursäkt, mrs Carr.
Den där jäveln är ju galen.
— Hallå? —Roger, det är Michael.
Jag vet att det är sent.
Hur får jag en psykopatsnut att lämna mig ifred?
Är ni samma Michael Carr jag lät åka med i Davis bil?
—Ja. —Er fru ringde mig och berömde Davis.
Ja, och nu blir vi terroriserade av en galning.
Galning?
—Är det inget personligt? —Det är klart att det är personligt.
Vad är det annars när en polisman dyker upp när vi har sex?
Cole skriver i sin rapport att han och Davis svarade på ett larm.
—Säkerhetsfirman bekräftar det. —Hjullåsen och kreditkorten, då?
Kan ni bevisa nåt? Ni anklagar en högt dekorerad polisman.
Jag skiter i hans medaljer. Ta hand om det här.
Annars vad då? Jag har inget att gå på.
Ni har inga bevis eller vittnen. Inte ens en videoinspelning.
Det har alla jäklar nuförtiden.
Är det allt? Begraver ni det här?
Mr Carr, vi driver en professionell organisation.
Vi gör en professionell undersökning. — Ge mig ett klagomålsformulär.
Om det finns nån sanning i er anklagelse tar vi hand om det.
Tack.
Vi vill inte heller ha en instabil polis på gatan.
—Fyll i den här. Här har ni en penna. —Tack.
—Hur går det? —Han kommer inte.
Din vän Davis ringde och frågade ut Lurie.
Om han känner dig. Om ni har gjort affärer förut.
Lurie drog ut sina investerare. Han tror att du är misstänkt för nåt.
—Den jäveln ruinerar mig. —Det är inte över än.
Men vi måste ta hand om din vän.
Jag har skickat in ett klagomål, som du sa.
Vet du vad det här är? Det är nåt snuttrick.
Den här idioten vill ha pengar. Betala vad det kostar.
Roger, du är min advokat och du råder mig att muta en polis?
Jag råder dig att donera till en välgörenhet han väljer.
Tack för att du ville träffas, Pete.
Så att vi kan prata ut.
Jag vet knappt hur det började, eller vad jag har gjort.
Men vad det än var så vill jag gärna be om ursäkt.
Jag vill inte ställa till problem för dig, Pete.
Och jag behöver inga problem själv.
Vad säger du? Ska vi lägga det bakom oss?
Vi kan väl skiljas som vänner.
Så drar jag tillbaka mitt klagomål.
—Här. —Vad är det?
5 000. Du lämnar oss och mina investerare ifred.
—Mutor, Mikey? —Kalla det vad du vill, Pete.
Jag behöver den här affären.
Hör du det?
Jag patrullerade häruppe förut.
Jag kände en dam som brukade promenera med sin pudel här.
En dag attackerade en prärievarg. Den tog pudeln och försvann.
Det enda vi hittade var ett diamantbesatt hundhalsband.
I början trodde inte Karen att du var som hennes spelande far.
Det är intressant hur folk följer mönster.
Hon känner sig inte trygg med dig heller.
Karen måste skyddas från de vilda prärievargarna.
Du håller dig borta...
Attackerar du en polis? En hygglig kille som du?
Vad tänker du göra? Gripa mig?
Gripa dig?
Jag skulle kunna döda dig.
Vad är det för fel?
—Vad är det som händer, Karen? —Vad pratar du om?
—Du och Pete. Vad är det som händer? —Vad anklagar du mig för?
—Vi tog en kopp kaffe. —Det måste ha varit en härlig kopp.
Han pratade med barnen. Sen tog vi en kaffe.
—Det var inget annat överhuvudtaget. —Han satte en pistol mot mitt huvud.
Han riktade en jävla pistol mot mitt huvud. Han vill ha dig.
—Han tror att du vill ha honom. —Jag har inte uppmuntrat honom.
Han hittade inte på det själv, Karen.
Tänder du på att flörta med honom? Att berätta för honom om oss?
Om vårt äktenskap? Herregud!
Jag sa ju att han var farlig. Ska jag behöva dö innan du fattar det?
Förlåt.
Cole. Jag pratade med din kollega för att lösa problemen.
Kan du inte bara hålla dig borta? Du spelar hans spel.
—När du gör nåt blir det värre. —Poliser håller sig på sin sida?
—Ja, precis. —Han hotade att döda mig.
Vad tycker du att jag ska göra åt det?
Om nån vet att han börjar bli knäpp så är det ju du.
Han är ute efter min fru. Jag vet inte vem jag ska gå till.
Kom in.
Han förstår inte. Jag är bättre för henne än han är.
Han älskar inte henne. Han kan inte skydda henne som jag kan.
—Hon behöver det. —Vad fan svamlar du om?
Tror du att hon blir din? Lyssna nu.
Det kommer aldrig att hända nåt mellan dig och henne.
—Det är nåt du dagdrömmer om. —Du vet inte vad du pratar om.
Inte? Vad gjorde du här uppe med honom häromkvällen, då?
Säg att du inte hotade honom med en pistol.
—Jag skojade bara. —Jag skojar inte.
Lägg av med det här vansinnet. Ansök om ledigt för utbrändhet.
Sen går du till en läkare och kollar upp huvudet.
—Annars? —Annars snackar jag med chefen.
—Skulle du göra det? —Tro mig.
Om du inte gör som jag sa inom 24 timmar så gör jag det.
Gå och träffa en psykiater.
Sen blir det nog bra igen.
Kolla på det där.
Låt det vara.
Leon, stå stilla!
Fan!
Leon!
Öppna dörren!
—Sätt ner lådan. —Det är speed.
Varför fick du oss att jaga dig?
Du kan det här. Sära på benen.
—Det finns riktiga brottslingar. —Och vi tog en kille med speed.
Vi får se vad de säger om det.
Jag hjälper till. Taxichaffisarna somnar bakom ratten.
Det räcker!
Jag behöver mer än det här. Kom igen, Leon.
Se vad vi har här. Du tar hand om dig.
—Den får du behålla. —Gillar du inte säkert sex?
Vad gör han? Ska han skjuta mig?
Vad gör du? Vad gör du? Vad? Kom igen!
—Ta pistolen. —Jag vill inte ha den!
—Ta den. —Jag vill inte!
Spring.
Du dödade min partner, Leon.
Du ska inte prata med chefen.
Jag gick till baksidan.
Roy följde väl efter den misstänkte.
Sen hörde jag skott.
Det svinet sköt Roy.
Men Roy måste väl ha skjutit honom innan han dog själv.
— Weissman, Arkin & Schein. —Jag måste prata med Roger.
Han är inte här för tillfället.
Få tag i honom, bara. Jag är hemma hos mig och det är poliser överallt.
—Michael! —Be honom ringa mig.
Vi ska genomsöka huset efter narkotika.
—Får jag se? —Vi ska visitera er.
En källa har sagt att han har köpt knark av Michael Carr.
—Det här är ju galet. —Är du Michael Carr?
Vilken överraskning.
Jag griper er för innehav av narkotika med avsikt att sälja.
Du har rätt att tiga. Du har rätt till en advokat.
Jag tar av dina glasögon för din egen säkerhet.
Ni följer med oss till stationen. Vi kan ta bakvägen om ni vill.
Så omtänksamt. — Ring Roger. Få tag i honom, bara.
Jag är kriminalassistent Nobu. Ni kan göra det här lättare för er själv.
Ge oss namnen på era kontakter så kommer ni ut snabbt.
—Jag pratar bara med min advokat. —Det har ni rätt till.
Ni har tio minuter.
—Mår du bra? —Ja.
—Hur mår Karen? —Hon klarar sig.
—Får jag träffa henne? —Efter det inledande förhöret.
—Innan dess är det bara din advokat. —Hur är det med borgen?
Det fastställs vid förhöret. Hur ser din ekonomi ut?
Jag använde allt jag hade på festen för att imponera på Lurie.
Jag behöver veta exakta siffror.
2 200 dollar.
Borgen blir nog inte så hög. Du är ju ingen professionell langare.
Professionell?
Polisen hittade 250 gram kokain hos er. Vi har ett problem.
Problemet är snuten som vill ha mig ur vägen för att ta min fru.
Nu är jag ute på djupt vatten.
Jag kontaktade Sam Gershon, den bästa försvarsadvokat jag känner.
Prata med Roy Cole. Han är Davis partner.
Han sa att om det hände nåt mer så skulle han hjälpa mig.
Cole är död.
Han dog i tjänsten. Jag pratade med polisinspektören.
Han slutar inte förrän jag är död. Du måste få ut mig härifrån.
—Det ska jag. Vi ordnar det. —Nej, lyssna på mig.
Jag måste ut härifrån.
Ärende BA—846059.
Mr Alvarez är anklagad för olaga vapeninnehav—
—enligt paragraf 12280 stycke B i brottsbalken.
—Har mr Alvarez en advokat? —Mr Alvarez nekar till brott.
Han är omyndig. Vi begär frisläppande utan borgen.
Avvisas. 25 000 dollar i borgen. Rättssekreteraren fastställer datum.
Ärende BA—855327. Staten mot Michael Carr.
Åtalet gäller innehav av kokain med avsikt att sälja—
—enligt paragraf 11351 och 11352 i lagstiftningen.
—Har mr Carr en advokat? —Ja. Mr Carr nekar till brott.
Han är en mönstermedborgare och husägare. Han driver en lokal firma.
Frun undervisar i en privatskola. Vi begär frisläppande utan borgen.
Han erkände sig skyldig i ett liknande ärende för åtta år sen.
Ta hit det.
—Vad är det här? —Det var inte jag.
En av mina investerare gömde lite kola under ett säte i min bil.
Advokaten sa att det lättaste var att göra en överenskommelse.
—Men det var inte jag. —Det spelar ingen roll.
Det står i ditt brottsregister.
Frisläppande utan borgen nekas. Borgen sätts till 250 000 dollar.
Ärende BA—861288. Staten mot Jenkins.
Mr Jenkins står åtalad för bilstöld...
Var det svårt att betala borgen? Har du ont om pengar?
Karen är väldigt upprörd. Du skulle inte ha utsatt henne för det här.
Nu är hon helt ensam.
Men oroa dig inte. Det är hon inte länge.
Du ska veta att hon är i goda händer. Jag vet vad Karen behöver.
Vi vill ju att hon ska vara lycklig båda två, eller hur?
Om du hittar oss kan du väl titta förbi, så tar vi fram grillen.
Om du närmar dig henne...
...så slår jag ihjäl dig.
Vi ses, Mikey.
Blått klär dig.
—Hej. —Hej.
—Hur är det? —Bra. Jag är lite trött, bara.
Där är du ju. — Jag tänkte att han var hungrig.
—Och du, då? —Jag skulle kunna äta nåt.
—Penny, tack för att du är här. —Det är så lite.
—Jag är här tills Michael är hemma. —Det kan ta tid.
Det gör inget. Vila dig lite.
Vakt! Jag vill ringa ett samtal.
Vakt? Vakt? Tack ska du ha. Får jag ringa ett samtal?
Vakt? Vakt? Får jag ringa ett samtal?
Vilken liten tjockis du är.
Vänta lite.
Varsågod.
—Det var inte meningen att skrämmas. —Pete. Karen är på övervåningen.
Hon har huvudvärk.
Jag har köpt lite mat till henne, om hon inte har haft tid.
—Jag hälsar att du var här. —Kan du inte bara ta varorna?
Jag måste till jobbet.
Jag är inte särskilt populär här, eller hur Penny?
Okej.
Jag ställer dem här. Så kan du ta in dem senare.
Ta hand om dig. Du ser bra ut. Vi ses.
Hej då.
LARM PÅ
LARM AV
BORGENSFÖRBINDELSER
250? Jäklar. Det kostar 25 000, mr Graham.
Här är kontraktet på mitt hus.
Det räcker till borgen. Men hur blir det med min andel?
Jag skriver en personlig check.
—Fin Rolex. —Sam Gershon sa att du hjälper mig.
Normalt tar jag bara bankcheckar. Men om du är Sams vän—
—ringer jag banken. Om det finns täckning har vi ett avtal.
Har du inte tryckknappstelefon?
Får jag ringa det där samtalet nu? Snälla? Snälla?
Det tar bara ett ögonblick.
Vi pratas vid när jag kan.
—Telefonisten. —Mottagaren betalar från Michael.
—Luren måste vara av. —Kan du bryta in? Det är viktigt.
—Jag har försökt. —Jag behöver hjälp.
Jag kan inte få telefonen att lägga på.
—Är du säker på att den är avlagd? —Ja.
Penny, det doftar så gott. Jag visste inte...
Hej. Mår du bättre?
Här är lite champinjoner, lök, soltorkade tomater och persilja.
—Var är Penny? —Penny?
Jag sa åt henne att gå hem.
Jag ville att det bara skulle vara vi två.
Jag la av luren så att du skulle få sova lite.
Nu är jag vaken.
—Du måste gå. —Vänta.
Jag vet att jag inte borde vara här och att du är upprörd.
Men nu slutar vi låtsas, Karen. Vi har försökt göra det rätta.
Du har spelat perfekt fru och jag en vän. Jag klarar det inte längre.
Nu kan vi sluta låtsas.
—Vi kan sluta låtsas. —Pete, jag är verkligen trött.
—Jag behöver vara ensam. —Det vet jag.
Kom och sätt dig ner. Sätt dig.
Jag vet varför du är rädd. Men lyssna här.
Jag behöver inte arbeta som polis längre.
Jag kan göra nåt annat. Nåt ordentligt.
Det låter bra.
Ingen ska behöva leva som du har levt.
Då slipper du bära vapen längre.
Du kan väl lägga bort pistolen?
Ingen pistol. Ingen bricka.
Nu ska jag laga mat.
—Pete? —Vad?
Jag har glömt Tiny.
Katten. Jag tycker inte om att han är ute om natten.
—Okej. —Jag är strax tillbaka.
Karen?
—Du hittade honom. —Ja.
Hej, Tiny.
Mår du bra?
Ja.
Är du säker?
—Du är rätt spänd. —Ja, lite grann.
Kom. Jag vet vad du behöver. Kom, det går bra.
Flytta på dig. Kom igen.
Ja, ta min bil bara. Jag har redan satt mitt hus på spel.
Du har mycket spänningar i axlarna.
Hela vägen upp hit.
Slappna av, bara.
Slappna av.
Andas.
Jag har sån tur som är här med dig alldeles själv.
Berätta hur mycket du älskar mig.
Det kan aldrig vara lika mycket som jag älskar dig.
—Pete, sluta. —Sluta med vad då?
—Sluta vad då? —Jag känner mig inte så fin just nu.
—Karen, du är vacker. —Jag vet inte...
Jag vill se bättre ut.
Jag kan väl få sätta på mig nåt fint, nåt som du gillar.
Jag säger till när jag är klar.
Skynda dig.
Sakta ner! Du klarar det inte.
Du klarar det inte. Michael, lägg av. Jösses!
Karen. Letar du efter den här?
—Ja, du läste mina tankar. —Jaså?
Jag hatar den. Jag ville att du skulle göra dig av med den.
Du skulle ju byta kläder.
Fan!
Håll i dig.
Skjut inte, jag är advokat!
Ut härifrån!
—Vad gör du? —Du är ett psykopatsvin! Ut!
Du skjuter mig inte.
—Jag dödar dig. —Du dödar ingen.
—Du vet att det här är rätt. —Håll dig borta!
Lägg ifrån dig pistolen. Lägg ifrån dig pistolen.
Försök igen. Skjut en gång till.
Trodde du att den var laddad?
Nu förstår jag allt. Du är en liten retsticka.
Retsticka! Din jävla retsticka! Ville du skjuta mig?
Vet du vad du är, Karen? Du är en liten jävla hora.
En värdelös liten hora, precis som alla andra horor jag har träffat.
Och det är precis så jag ska behandla dig. Du ska få vad du förtjänar.
Sära på benen! Jag ska behandla dig som en hora!
Nej!
—Michael, han hittade din pistol. —Det jävla svinet!
Du måste ut härifrån.
Kom. Kom.
Hallå?
Ja, det här är Michael Carr. Tack för att ni ringde.
Jag svingade en golfklubba. Den åkte rakt igenom terrassdörren.
Det är okej. Det är glas överallt, men det ordnar sig.
Kodordet är pyramid.
Nej, jag har inte ändrat kodordet.
Det har jag.
—Vad är kodordet? —Räkna ut det själv, din jävel.
Sju bokstäver. Dra åt helvete.
Det här kommer du att få betala för.
Kom igen, upp!
Kom igen, ditt svin.
Karen, vi har två minuter på oss att ta oss ut till min bil och dra.
Michael dör om du inte låser upp.
—Förstår du? —Han dödar dig. Stanna där inne.
—Vi har inte tid med det här. —Han skjuter mig i alla fall.
Nej, det gör jag inte. Om du låser upp låter jag Michael leva.
Om du inte gör det dör din man. Så ligger det till.
—Jag räknar till tre. —De är på väg. Du klarar det.
—Skjut bara, så är det klart. —Säg att hon ska låsa upp nu!
Okej. Karen? Lås inte upp dörren!
—Michael! —Vad tänker du göra nu, tuffing?
—Tänker du göra ett envarsgripande? —Gripa dig?
Översättning: Tilda Appelberg Scandinavian Text Service 2017